Filmen er basert på begivenheter som fant sted i West Virginia.
Er du der ennå? Jeg er tilbake.
Hvordan staver man det? Det er med y, ja.
Er du der, kjære? Ta den. Ta den.
Du er ikke der. Klokka er litt over 1 8.
Vi ses der borte. Ha det.
John.
Sier man at Balkans fredsråd består eller sammensettes av 1 0 medlemmer?
- 1 2 medlemmer. - Takk.
- Består av. - Hva?
Tre gater er evakuert...
- Hva synes du, Cy? - Dette vil få dem til å svette.
- Jeg setter den på forsiden. - Fint. Vi ses på mandag.
Jeg må stikke.
Kommer ikke stjernereporteren min på julefesten?
Jeg kan ikke. Mary venter på meg.
Stort hus, hva? Det er et røverkjøp.
Hvis dere vil ha det da. Men vi må gi et bud i dag.
Tenk over det. Se dere litt rundt.
Takk, Brian.
Vi kikker bare.
- Å, der er dere. - Vi sjekket bare skapplassen.
Fint. Jeg har gode nyheter. Huset er deres, hvis dere vil ha det.
- Men dere må bestemme dere nå. - Vi tar det.
- Vet du hva jeg tenkte på? - At vi må ha en madrass i det skapet.
Nei.
Det var som en drøm som gikk i oppfyllelse.
Kom her.
- Hvor fort kan du kjøre? - Veldig, veldig fort.
- Vi har kjøpt et kjempestort... - Vi har kjøpt et hus.
Mary?
Går det bra? Si noe.
Er du ok? Kan du høre meg?
Det har skjedd en ulykke.
Går det bra?
Rolig...
Det er bare meg.
Du så den ikke, hva?
Så hva?
Hva så du?
Jeg så ikke noe.
Det er noe galt med meg.
Det kalles en glioblastoma. Det er en slags hjernesvulst.
Legen sier at den er veldig sjelden. En av 600 000 får den.
- Skyldes det ulykken? - Nei.
Den har vært der lenge.
- Er det ikke noe de kan gjøre? - Nei.
De kunne ikke fjerne alt.
Nå gir de henne cellegift så lenge hun er sterk nok.
Det virker. Hun ser ut til å ha det bedre.
Det var bra.
For to uker siden var vi på husjakt.
En dag kjører man i bilen sin, og så peker universet på en og sier:
"Å, der er dere. Et lykkelig par."
"Jeg har lett etter dere."
Jeg er lei for det.
For hva?
For alt dette.
Jeg har ødelagt alt.
Du har ikke ødelagt noe. Ikke noe som helst.
Jeg vil at du skal være lykkelig.
Du så den ikke, hva?
Ja.
- Hun visste det. - Hva?
Hun tegnet engler.
TO ÅR SENERE
Partiene demoniserer hverandre.
De overfører deres egen angst på offentligheten.
Folk liker det ikke. De er veldig utilfredse.
Og folk ser ikke noen mulighet for forandring.
Er det en mulig kandidat til presidentvalget 2004?
- Det snakkes om Russ McCallum. - Virginias guvernør.
- Jeg sa at hun skulle se på. - Hvem?
Peters venninne, Gwen.
Hun kommer i kveld.
- Jeg når det ikke i kveld. - Hvorfor sniker du deg unna?
Jeg skal intervjue guvernøren. Jeg må være i Richmond kl. 8.
McCallums sekretær har ringt. De har flyttet møtet til om kvelden.
Eddie, jeg...
Hun er ikke Mary. Langt fra.
Men vet du hva?
Det vil ingen noensinne være.
Jeg er lei for det, Ed.
Jeg er sikker på at Gwen er hyggelig. Kanskje en annen gang.
Klokka er ett. Jeg er på vei til Richmond.
Vi snakkes i morgen.
Kom an.
Unnskyld, bilen min har gått i stå. Kan jeg få låne telefonen?
Det er ham.
Jeg har ventet på deg.
Hva pokker gjør du? Lukk døra.
Bli der!
- Jeg vet ikke hva... - Klapp igjen!
Connie er her, kjære.
Hvordan står det til, Gordon?
Legg fra deg geværet og fortell meg nå hva som foregår.
Det er tredje natta på rad at det svinet dukker opp her.
- Jeg heter John Klein. Bilen min... - La Gordon snakke ut.
For to netter siden, kl. 2.30, banket noen på døra.
Da jeg åpnet, stod det en fyr som ville låne telefonen.
Der var noe uhyggelig ved ham, så jeg bad ham forsvinne.
Og gjett hvem som kom i går natt?
- Er du sikker på at det var Mr. Klein? - Bombesikker.
- Sinnssykt. - Jeg er ikke sinnssyk.
- Hva skjedde da? - Jeg nektet ham å komme inn.
Likevel dukker han opp igjen. Jeg hadde rett til å skyte deg.
- Bare hvis han trengte inn i huset. - Hva?
Jeg tenkte at det dumme svinet ville komme tilbake i natt.
Det var ikke meg. Jeg aner ikke hva som foregår.
Det er noe helt galt.
Jeg har aldri sett disse folka før. Jeg er fra Washington D.C.
Det er bare pungen min.
Navnet mitt er John Klein.
- Washington Post? - Ja.
Kan jeg få komme ut av dusjen nå?
Vent utenfor, Mr. Klein.
Jeg sjekker ham opp. Men la være å true folk.
- Neste gang ringer du bare meg. - Bare finn ut hva han vil.
- Så du har ikke sett ham før? - Nei.
Men jeg hørte bankingen. Tre netter på rad.
Vi snakkes i morgen.
Jeg kjører deg inn til byen, med mindre du vil sove i bilen.
Du er langt fra Washington. Hva gjør du her?
Jeg er på gjennomreise.
Vi ligger ikke ved noen hovedvei.
Jeg kjenner deg igjen.
- Fra D.C. Review. - Ser du på det?
Vi er ikke sinker alle sammen.
- Så jeg er ikke arrestert? - Du har jo ikke begått innbrudd.
- Har du hatt bråk med dem før? - Gordy og Denise? Nei.
De er bra folk. Det har bare skjedd mye rart i det siste.
Du har fortsatt ikke sagt hva du gjør her midt på natta.
Jeg vet ikke.
Hvor er jeg?
VELKOMMEN TlL POlNT PLEASANT
- Kan du vise meg hvor vi er? - Vi ligger rett ved statsgrensa.
Til Ohio.
- Når kjørte du fra Washington? - Klokka ett.
Hvis jeg kjørte i 130 har turen tatt seks timer.
Det må jo være en logisk forklaring.
Ikke tenk på guvernøren. Jeg ordner det.
Takk, Eddie.
Den fungerer fint. Jeg kan ikke finne noe galt med den.
Virkelig? Merkelig.
- Hvor mye skylder jeg? - lngenting.
Det er jo ikke noe galt.
Mr. Smallwood.
Jeg vil bare unnskylde misforståelsen i natt.
Er du sikker på at det er meg du har sett?
Hør her. Connie har ringt. Hun sier at du er god nok.
Så jeg er villig til å slå en strek over det.
Jeg verken drikker eller lyver.
Og så vidt jeg vet er jeg ikke sinnssyk. Så hvis du beskylder meg...
Slett ikke.
Hør her.
Jeg aner ikke hvordan jeg endte her. Jeg visste ikke hvor jeg var engang.
På et eller annet tidspunkt mellom 1 og 2.30 kjørte jeg en omvei -
- og endte på veien utenfor huset deres.
Men jeg husker ingenting om det.
Og så kaller du meg sinnssyk?
Jeg var redd for å finne deg her.
Du dukket ikke opp.
Synd. Jeg skulle ha likt å se hvordan jeg så ut.
Jeg er nysgjerrig. I går sa du -
- at det har skjedd merkelige ting her. Hva slags ting?
- Det vil du ikke vite. - Jeg må vite det.
Folk ser uforklarlige ting, og så kommer de til meg.
Fordi du er politi her.
De kjenner meg.
Hvis det er andre her i byen som føler seg like...
... forvirret som jeg gjør, vil jeg gjerne høre om det.
De siste par månedene har folk fortalt meg om merkelige opplevelser.
Og det er ikke byens speedvrak, det er skikkelige, kristne folk.
Folk som jeg har kjent hele livet. Og de er flaue over å snakke om det.
- Om hva? - Det er vanskelig å forklare.
Hørte rasling.
Merkelig fornemmelse.
Røde øyne.
Møllaktig.
Rare lys. Mystiske oppkall. Du. U FO-observasjoner er en ting.
Men hva gjør man når folk sier at de har sett denne i hagen deres?
Hva er det?
Kona mi døde for to år siden.
Hun så noe. Hun tegnet det.
Hvem har vist deg dette?
Det var rett her.
Det var 30 cm mellom hodet og grena, så den må ha vært 2,5 m høy.
Jeg var på vei i seng da jeg så ut av vinduet.
Først så jeg bare to røde øyne.
Jeg fortsatte å stirre på den.
Jeg kunne ikke la være.
Jeg har aldri følt meg lammet på den måten før.
Og så må den bare...
... ha forsvunnet.
Det høres kanskje merkelig ut.
Men jeg kan ikke beskrive det annerledes.
Du så den ikke, hva?
Det begynte for to måneder siden.
Hver gang jeg tok telefonen hørte jeg det.
Først var det en høy pipelyd. Nå er det den der hylende lyden.
- Er det alltid sånn? - En gang var det en mannsstemme.
- Hva sa han? - Det var et språk jeg ikke forstod.
- Har du fått sjekket forbindelsen? - Jeg har til og med byttet nummer.
Men før jeg nådde å gi det til noen...
... begynte oppkallene igjen.
Det er hederlige folk alle sammen.
- Hvor lenge har du bodd her? - Hele livet. Jeg er født der borte.
- På en gård? - Nei, et ekte hus med innlagt vann.
- Unnskyld. - Vi hadde til og med sko.
- Hvor i helvete er du? - Jeg er her fortsatt.
- I West Virginia? - Ja, noe har dukket opp.
- Noe av nasjonal interesse? - Nei, vitenskapelig interesse.
Cy begynner å se rabiat ut.
- Hold ham i ro. - Er det noe galt?
Nei, jeg har det bra. Vi snakkes.
IKKE FORSTYRR
Vi parkerte her oppe og hygget oss i baksetet.
Det er litt vanskelig å forklare hva som skjedde.
Da jeg våknet dagen etter...
... var begge øynene mine hovne.
- Hva sa legen? - Han kunne ikke forklare det.
Ser du det der?
Det har aldri helet igjen.
Vi skal forloves.
Så fint.
Hallo?
Mr. Klein.
Jeg må snakke med deg.
I går natt våknet jeg...
... med mitt livs verste hodepine.
Jeg gikk ut på badet for å ta en aspirin.
Jeg kikker i speilet, og...
Og jeg sverger, jeg ser noe som jeg ikke kan beskrive.
Men det er ikke speilbildet mitt.
Og plutselig hører jeg en merkelig...
... hylende lyd fra vasken.
Og det er en stemme.
Det er en stemme.
Og den sier: "lkke vær redd."
"99 vil dø. Denver 9."
Jeg skrev det ned.
Den sier det om og om igjen i en time. Og så slutter det.
Da jeg i morges kikker på det jeg har skrevet...
... ser jeg dette.
Jeg har ikke tegnet det.
DENVER 9 99 VlL DØ
- Gordon... - Hva er det?
Øret ditt blør.
Skanningen viser ikke noe. Du feiler ingenting.
Er du sikker? Den mannens kone hadde en svulst.
Du har hatt et migreneanfall. Jeg kan gi deg noen piller.
- Takk. - Det var andre symptomer.
Han så syner og hørte stemmer. Skjer ikke det ved glioblastoma?
Det er ingenting som tyder på noe så sjeldent som det.
Men jeg kan godt henvise Mr. Smallwood til en annen lege.
- Han tar feil. - Ellers takk.
Mange takk.
Gordon!
Han tar ikke feil. Det er ikke noe galt med deg.
Han tar ikke feil, for det er ikke noe galt med deg.
Ingenting.
Man går til legen med blødende øre, og så sier han at man har hodepine.
- Det er da bra du ikke er syk. - Skulle ønske jeg var syk.
- lkke si sånt. - Hva skal jeg si da?
Jeg ser syner og hører stemmer. Gjorde kona di også det?
Nei.
Domain Air Flight 9 fra Denver har styrtet.
Vi venter på en uttalelse fra selskapet.
Alle de 99 passasjerene og besetningsmedlemmene er nok døde.
- Får jeg prate med Alexander Leek? - Det er meg.
Jeg jobber på en merkelig historie. Kanskje du kan hjelpe meg.
- Jeg er interessert i forvarsler. - Du kan lese alt i boka.
Ja, men i kapittelet som heter...
Har du blitt kontaktet, eller later du bare som om du er interessert?
Ja... Nei... Jeg er journalist i Washington Post.
Beklager. Jeg jobber ikke med den slags mer.
Jeg forstår ikke.
En ting er å høre stemmer, men dette var et forvarsel.
- Og det gikk i oppfyllelse. - Ser han syner, eller drømmer han?
Når han beskriver det høres det mest ut som drømmer.
Men han tror det er ekte.
Jeg har også hatt en sånn drøm.
Det var om natta. Og jeg var ute på havet.
Jeg prøvde å svømme, men jeg frøs.
Jeg så etter noe jeg kunne holde meg fast i.
Overalt rundt meg fløt det innpakkede gaver rundt.
Jeg grep etter dem, men de smatt unna.
Og så begynte jeg å synke...
... som en stein.
Jeg kunne ikke gjøre noe, jeg bare falt.
Men det føltes deilig.
Jeg ga bare slipp.
Jeg ga slipp på alt, og...
... alt var bare svart.
Jeg følte bare mørket over meg og lyset som kom nedenfra.
Jeg visste at jeg skulle dø.
Og så hørte jeg en stemme, som om noen hvisket meg i øret.
"Våkn opp. Nummer 37."
Og så våknet jeg.
Hva tror du det betyr?
- Nummer 37? - Jeg aner ikke.
Jeg har møtt ham.
Fyren som fortalte meg om flystyrtet.
- Har du møtt ham? - Ja.
Jeg har møtt ham.
Jeg var på vei hjem ved midnatt i går.
Jeg kjørte forbi sementlageret ute ved kjemikaliefabrikken.
Så skjedde det noe.
Et strålende lys. Lysglimt.
Noe omslutter meg.
Det blir veldig varmt.
Det føles som om jeg ikke kan puste.
Han lignet et menneske, men det var...
... noe galt med ham. Og så hørte jeg stemmen.
Den samme stemmen som jeg hørte sist. Han sa:
"lkke vær redd. Jeg heter lndrid Cold."
Og han sa: "På et sted på denne størrelsen..."
"... ekvator..."
"... vil 300 dø."
"Vent på meg. Jeg vender tilbake."
"Vi ses med tida."
Og det var det.
Gordon, jeg...
Se her.
JORDSKJELV I ECUADOR 300 MENNESKER OMKOMMET
Hun visste det.
Jeg så ikke noe.
Vil du høre det siste oppkallet?
- Takk og lov at du er der, John. - Gordon?
Jeg vet at jeg lød litt sprø, men det skjer merkelige ting.
- Ta det rolig. - Han er her.
- Indrid Cold. Han står rett her. - Han sier at lndrid Cold er der.
La meg snakke med ham.
Vent litt.
God dag, John Klein.
- Hvem er det? - Indrid Cold.
- Eller er det Gordon Smallwood? - Din far er født i Racine i Wisconsin.
Du bodde i et grønt hus på Monroe Street.
Du husker ikke moren din.
Greit, jeg lytter.
- Hvor er klokka mi? - I skoa di. Under senga.
Bra, John. Bra.
Hva har jeg i hånda?
En lypsyl.
- Kan du lese tankene mine? - Det trenger jeg vel ikke?
Hva står det i tredje linje på side 51?
"Det brutte smilet under hennes hviskende vinger... "
Flere bevis, John Klein?
- Hvordan ser du ut? - Det kommer an på hvem som ser.
- Jeg vil møte deg. - Du har møtt meg, John.
Jeg har sett deg redd. Du er redd nå, ikke sant?
- Kan jeg spørre om noe? - Du vet jo allerede svaret.
Når? Hvorfor?
- Hva skjedde med kona mi? - Du var der.
Du finner ikke Mary Klein ved å lete.
Med tida vil du se henne igjen.
Gordon!
Hva er i veien, Connie?
- Har du nettopp ringt John? - Nei. Jeg har sovet siden kl. 21.
Eller er det Gordon Smallwood?
Den ligger oppe omkring 1 950 svingninger i sekundet.
Men den kommer ikke under 1 930 svingninger.
Din ligger innenfor det normale mellom 1 000 og 1 200 svingninger.
Så stemmen hans er høyere enn min.
Hvorfor tror du det er en mann?
Flere bevis?
Hva er det?
Så vidt jeg kan se er det en elektrisk impuls.
Men det kommer ikke fra et menneskelig stemmebånd.
- Hva skjedde med kona mi? - Du var der selv.
Du finner ikke Mary Klein ved å lete.
Med tida vil du se henne igjen.
Forutanelse: Evnen til å se inn i framtida.
Det lyder ikke som deg, John. Vi pleide å håne sånne saker.
- Men nå har jeg opplevd det selv. - Snakk med Cyrus i dag.
Si at du har influensa. Jeg skal bakke deg opp.
Jeg vil bare sikre at du har en jobb når du er ferdig der nede.
Jeg ringer deg fra Chicago.
- Når går flyet ditt? - Åtte om morgenen.
Er jeg sinnssyk?
Nei.
Jeg er sinnssyk.
Alexander Leek!
- Hvem er du? - John Klein. Jeg ringte til deg.
Vet du hva det er?
Forsvinn.
Fortell meg hva det er.
- Hvor har det blitt sett? - I Point Pleasant i West Virginia.
Du kan hjelpe meg.
Kom.
"Nattsvermeren."
"l oldtidas kulturer representerte nattsvermeren psyken -
- eller sjelen som var fanget i dødsrikets mørke."
Møllmannen.
Det kalte ukrainerne ham.
Han ble sett av hundrevis det året Tjernobyl-katastrofen skjedde.
Man så ham i Galveston i 1 969, rett før orkanen.
Men tro er ikke viten.
Det finnes ingen bevis for at han virkelig eksisterer rent fysisk.
- Så han finnes altså ikke? - Jo.
Det finnes så mye som vi aldri ser.
Elektrisitet, mikrobølger, infrarødt lys.
De har alltid vært her. Man finner dem på hulemaleriene.
De er en del av klodens historie.
De er bare ikke en del av det som utgjør den fysiske virkeligheten.
Hva er de en del av da?
Du ber om en forklaring på noe...
... som ikke kan forklares på en rasjonell måte.
Du vet at det oppstår energi, f.eks. før lynet slår ned.
"Før lynet slår ned." Mener du at de forårsaker katastrofer?
Behøver de det?
Prøver de å advare meg?
Motivene deres er ikke menneskers motiver.
Hva vil de da?
Jeg aner ikke.
Det du vil vite er...
Hvorfor deg?
Ja.
Du har lagt merke til dem. Og det har de lagt merke til.
De fleste er ikke følsomme nok til å se dem uten en form for...
... traume.
Hva har du vært ute for?
I forrige uke fikk min venn et merkelig oppkall fra et vesen.
En ånd eller noe. Den syntes å vite alt.
Og den kom med forvarsler som gikk i oppfyllelse?
Han het lndrid Cold.
Det er sanseinntrykk. De kommer til uttrykk på ulike måter.
En stemme. Et lys. Et uhyre.
Hvis vennen din tror han snakker med Gud, tar han kraftig feil.
Hvordan kan man forklare at den vet alt?
Se der oppe.
Hvis noen krasjet langt unna kunne vinduspusseren der se det.
Men det betyr ikke at han er Gud. Eller smartere enn oss.
Men fra hvor han sitter kan han se litt lengre.
Disse vesenene må være mer høyerestående enn oss.
Hvorfor forteller de oss ikke bare hva de vil?
Har du noensinne prøvd å forklare noe til en kakkerlakk?
Hvor mange har sett den?
1 0. Kanskje 20.
Det vil skje noe forferdelig i Point Pleasant.
Ikke dra tilbake dit.
Hold deg unna.
Jeg kan ikke snakke mer om det.
Mr. Leek.
Det er en grunn til at jeg endte i Point Pleasant.
Noe førte meg dit.
Det som førte deg dit, førte deg dit for å dø.
- De skal til å tenne juletreet. - Det har de skullet i to timer.
Er det ikke Denise?
- Er det noe galt? - Hun har gått fra Gordon.
Han fikk sparken fra fabrikken. Plutselig kom han ikke på jobb mer.
- Hvor er han? - Hvem vet?
Jeg er straks tilbake.
Connie!
Hva er galt?
1 5 mennesker har sett den i dag. Tre av dem er politifolk.
Jeg hater dette.
Hvordan var det i Chicago?
Hva sa han?
Han ville ikke snakke med meg.
Gordon, er alt i orden?
Hei sann.
- Det er kaldt. La oss gå inn i bilen. - Nei. Jeg venter på ham.
Alle tror jeg er sinnssyk. Og vet du hvorfor?
Denise og de andre vet ikke det jeg vet, John.
Jeg tror ikke du er sinnssyk.
Du har snakket med ham selv.
Du skjønner... Jeg har ligget våken om natta.
Det er...
... som om jeg sover.
Men jeg er våken.
Og så hører jeg ham.
Og når jeg hører ham nå...
... så kan jeg plutselig...
... forstå det.
Alt sammen.
Husker du sist du var glad?
Den er virkelig.
De er virkelige.
John...
Jeg vil at du skal være lykkelig.
Hva?
- Det er på tide å våkne. - Jeg har ikke bestilt vekking.
Hva har skjedd med deg?
- Endelig kom jeg igjennom. - Gordon?
- Hvor er du? - Han hadde rett, John.
- Mr. Cold hadde helt rett. - Rett i hva?
- Jeg kan ikke høre deg. - Rett i at man forstår.
Det er virkelig, John.
- Hva snakker du om? - Du har ingenting å frykte.
Vi ses med tida.
Gordon?
Gordon!
- Hvor lenge har han sittet der? - Han har vært død i åtte timer.
Han døde av kulde.
Hva fikk deg til å dra ut hit?
- Han ringte meg. - Når?
- Han virket helt fra seg. - Når ringte han?
For en time siden.
Jeg klarer ikke dette.
John.
Så vidt jeg vet har det aldri vært et uhell på kjemikaliefabrikken.
- Hva snakker du om? - Jeg fikk beskjeden din forleden.
Jeg ville ringe tilbake til deg.
- Husker du ikke beskjeden din? - Det er John Klein.
Jeg har ikke ringt.
Jeg har undersøkt begge båndene.
Samme det. Det er ikke meg.
Jeg vil sverge på at det er stemmen din.
Flott. Takk.
En kaffe, takk.
75 cent, takk.
Kjenner du den kvinnen?
- Hvilken kvinne? - Hun som nettopp gikk.
Hun hadde rødt hår og grønne øyne. Hun spurte etter deg.
John?
- Så du hvilken vei hun gikk? - Nei.
- Hva sa hun? - Hun stilte mange spørsmål.
Og hun spurte om du var lykkelig.
- Hva sa du? - Jeg bad om å få se legitimasjon.
Hun sa: "Fortell John at jeg er lei for at jeg ødela alt."
Hva er galt?
Var det henne?
- Er det kona di? - Det var henne.
Jeg er ikke sikker. Håret var annerledes.
- Det var den kvinnen du så. - Nei, John.
- Det er en viss likhet... - Pisspreik!
- Det er helt greit, John. - Det er ikke greit for meg.
Det var den kvinnen du så.
Ikke gjør dette mot meg.
Jeg er lei for det, John. Jeg har ødelagt alt.
Jeg er så lei for det.
Jeg må vite hva som skjedde med deg.
- Vær så snill. - Kom inn.
Jeg var fysikklærer på Cornell.
Du kan slå det opp selv.
En dag begynte jeg å høre stemmer.
Stemmene ble til budskap.
Jeg ble overbevist om at jeg mottok forvarsler om en katastrofe.
- Det gjorde du vel også? - Jeg hadde stemmene på bånd.
Jeg visste at en bygning snart ville eksplodere.
Men ingen ville høre på meg.
- Hva skjedde da? - Folk døde.
Mange mennesker døde.
Jeg kom i politiets søkelys.
Kona mi gikk fra meg.
Barna mine sluttet å snakke med meg.
Vet du hva fire år på et sinnssykehus kan gjøre med en?
Jeg mistet alt.
Man forstår ikke budskapene deres. Man feiltolker dem.
Det var det som skjedde med meg.
Til slutt var det bare ett spørsmål igjen.
Hva er viktigst?
Å få bevis...
... eller å overleve?
Jeg har lagt det bak meg. Og jeg har ikke angret på det.
Men hadde du ikke behov for å få visshet?
Vi får ikke visshet.
- Det er Cyrus. Er det deg, John? - Ja, det er meg.
Dropp det du er i gang med. Guvernøren skal til Charleston.
Og etterpå besøker han kjemikaliefabrikken i Point Pleasant.
Dra ut og møt ham på flyplassen.
- Hører du etter? - McCallum på kjemikaliefabrikken.
Lov meg at du drar ut dit. Er du der, John?
Stor tragedie på Ohio-elva.
Jeg kan ikke melde meg syk bare fordi du har bange anelser.
Gordon så rare lys på himmelen. De viser seg over kjemikaliefabrikken.
Josh får et falskt oppkall fra meg hvor jeg nevner en ulykke der.
Og så ringer lndrid Cold og snakker om en stor tragedie på Ohio-elva.
- Og hva ligger ved Ohio-elva? - Kjemikaliefabrikken.
McCallum kommer dit i dag.
Jeg var på vei for å intervjue ham, da jeg endte...
Det var sånn jeg endte her.
Det er derfor jeg er her.
- Han hadde rett. - Hvem hadde rett?
- Du har snakket med Leek! - Han var en del av advarselen.
Jeg ville ikke skremme deg.
Han sa at budskapene er ekte.
Det vil skje noe forferdelig.
Connie...
- Vi må dra nå. - Nei. Jeg vil ikke leve livet sånn.
Jeg kan ikke følge lndrid Colds råd. Jeg tror ikke på ham.
Jeg drar inn til Charleston. Hold deg unna fabrikken.
Hva hvis det ikke skjer noe? Hva vil du gjøre da?
- Det er ikke poenget. - Jo. Gordon hørte også stemmer.
Jeg er ikke Gordon. Jeg vet hva som vil skje.
Du må gå nå. Jeg skal på jobb. Vi kan snakke om dette senere.
- Herr guvernør. - Hyggelig å se deg igjen, John.
- Jeg må snakke med deg. - Om hva?
Du må avlyse omvisningen.
Avlys omvisningen. Få dem til å stenge fabrikken nå.
- Fabrikken vil bli sprengt i lufta. - Statspolitiet...
- Hvor er politiet? - De vet ikke noe ennå.
- Har dere mottatt en bombetrussel? - Jeg sa ikke noe om en bombe.
Jeg har en kilde. Det lyder kanskje...
Du roter fælt nå, John.
Få fatt i Cyrus Bills fra Washington Post.
Skru opp.
McCallum hadde bare lovord å si om det petrokjemiske anlegget.
Han ventes å foreslå lignende forbedringer andre steder.
Vi skal senere se nærmere på hva guvernøren så.
Fy søren...
Jeg gratulerer Edgewater med å ha gjort en flott jobb.
Det er en beskjed til deg, Mr. Klein.
MARY Rl NGER. GEORGETOWN. FREDAG KL. 1 2.
- John? - Kom inn.
- Skal du tilbake til Washington? - Ja.
- Må du dra? - Ja.
- Hvis dette handler om det i dag... - Det er ikke det.
Jeg har fått en beskjed.
Jeg må være hjemme fredag kl. 1 2.
Er du klar over hva som skjer med deg?
Jeg må dra.
Det er meg.
Connie?
Jeg tenkte at vi kunne prate litt sammen.
John?
- Kan jeg ringe tilbake senere? - Nei.
Jeg har kjøpt en billett til deg. Flyet ditt går kl. 1 3. 45.
Jeg prøvde å få billett til flyet til Charleston, men det er fullt.
- Du må dra nå. - Det kan jeg ikke...
Det er julaften, John. Du burde ikke være alene.
- Jeg kan ikke. - Jo, du kan.
Da Mary ble syk tenkte jeg ofte på...
... at jeg måtte kunne gjøre noe.
Jeg vet at jeg kan gjøre noe.
Ingen kan gjøre noe. Hør på meg.
Fly styrter. Jordskjelv skjer.
Folk man elsker dør.
Og uansett hva stemmen sier så kan du ikke gjøre noe med det.
Det er to år siden i dag.
- Han sa at Mary vil ringe meg. - Han lyver, John.
Kanskje det lyder som henne, men det er ikke henne.
Jeg vet ikke hva som skjer når vi dør. Men Mary er ikke hos lndrid.
Hva om det er henne?
Hun er død, John.
Spørsmålet nå er bare hvordan du vil huske henne.
- Jeg savner henne sånn. - Det vet jeg godt.
Hør her, John.
Du kan savne henne her også. Der er du alene.
Og sånn bør det ikke være.
Gjør som du vil. Jeg forstår deg uansett.
Men her har vi middag klokka 1 8, og vi pakker opp gavene klokka 20.
Og vi håper du kommer.
Farvel, John.
Klokka er 1 7. 5 1 denne kalde julaftenen.
- Hva skjer? - Problemer med trafikklysene.
Stor tragedie på Ohio-elva.
Å gud...
Få alle vekk fra brua!
Kom dere ut av bilene og løp vekk!
C.J. Skru ned den der. Kom deg vekk fra brua!
Kom ut!
Kom ut av bilen!
Kom ut!
Enhet 64 her.
Katastrofe på Silver Bridge.
Kan dere høre meg? Silver Bridge.
Katastrofe på Silver Bridge.
Våkn opp. Våkn opp.
Du er jo her.
- Jeg visste ikke om jeg drømte... - Jeg dro rett etter at du ringte.
Du ringte meg, ikke sant?
Ja, jeg ringte.
John.
- Hvor ille ser det ut? - llle.
Det kunne ha vært mye verre.
- Er de ferdige med å lete? - 36.
Det er 36 omkomne.
36?
"Våkn opp, nummer 37."
Våkn opp...
Årsaken til katastrofen på Silver Bridge ble aldri fastslått.
Møllmannen har blitt sett andre steder, -
- men aldri siden i Point Pleasant.
Tekstet av: Anna Bjørshol SDl Media